![En català, ens entenem millor si utilitzem formes com detallista o minorista, per a referir-nos al comerciant que es dedica a l’adquisició de mercaderies als majoristes | Termcat En català, ens entenem millor si utilitzem formes com detallista o minorista, per a referir-nos al comerciant que es dedica a l’adquisició de mercaderies als majoristes | Termcat](https://www.viaempresa.cat/uploads/s1/26/90/34/56/via-empresa-termes-economia-empresa-comerc.jpeg)
Sense pensar-nos-hi gaire, probablement, la primera semblança que ens ve al cap entre les formes retailer i insider és que es tracta de dos termes anglesos. I també podríem afegir-hi que, formalment, coincideixen en el nombre de síl·labes i en la terminació en -er.
A banda d’aquestes similituds, però, n’hi ha una altra molt rellevant que, sovint, ens pot passar desapercebuda a primer cop d’ull. Segur que teniu la resposta a la punta de la llengua, oi? I és que, justament, és en la llengua on trobem la semblança que ens interessa destacar entre retailer i insider. Concretament, parlem del fet que totes dues formes disposen de denominacions catalanes pròpies aprovades pel Consell Supervisor del TERMCAT, l’òrgan encarregat de l’establiment formal de la terminologia en llengua catalana.
En català, ens entenem millor si utilitzem formes com detallista o minorista, per a referir-nos al comerciant que es dedica a l’adquisició de mercaderies als majoristes per a revendre-les unitàriament o en petites quantitats al consumidor, perquè ens resulten més conegudes i estan més esteses en el parlar habitual que no pas l’anglicisme retailer.
Igualment, ens pot ser més fàcil relacionar el concepte referit a una persona que té accés a informació confidencial sobre l’estat financer d’una corporació com a conseqüència de la posició que hi ocupa o de la relació professional que hi manté amb la denominació catalana persona amb informació privilegiada o, també, iniciat (-ada), que no pas amb la forma anglesa insider.
És un bon dia per a reconèixer, també, les empreses que inclouen el català com a llengua de comunicació interna i externa, com a estratègia empresarial de fidelització amb els clients i com a compromís de bona pràctica
En l’àmbit de l’economia, l’empresa i el comerç hi ha termes que es coneixen i s’utilitzen amb una forma anglesa per als quals el català ja ha establert un terme normalitzat que, sovint, és més clar i entenedor per al parlant d’aquesta llengua. En són alguns exemples, a més dels casos citats anteriorment, termes com ara auditoria forense (en anglès, forensic audit), avatar client (en anglès, customer persona), compra en directe (en anglès, livestream shopping), entrevistes exprés (en anglès, speed dating), finançament col·lectiu (en anglès, crowfunding), pescaclics (en anglès, clickbait) i simulació de compra (en anglès, mystery shopping).
Podeu consultar aquests i altres termes normalitzats en la infografia Termes normalitzats d’economia, empresa i comerç, on podreu trobar per a cada cas la forma anglesa amb què se sol conèixer el concepte; la denominació catalana aprovada; una finestra desplegable amb la definició del terme, i l’enllaç a la fitxa completa de la Neoloteca, el diccionari de termes normalitzats, amb molta més informació (equivalents en altres llengües, criteris aplicats en l’aprovació del terme, etc.).
Entre la trentena de termes catalans que inclou aquesta infografia, volem destacar el terme compromís (en anglès, engagement) que, en l’àmbit del màrqueting i la comunicació empresarial, fa referència al vincle de fidelitat que un usuari o una comunitat estableixen amb una marca comercial determinada.
L’ús del català és un dels recursos que les empreses tenen a l’abast per aconseguir o reforçar la fidelització dels seus clients. Demà se celebra el Dia de l’Empresa, una iniciativa del Govern que reconeix els projectes empresarials que promouen un equilibri entre la competitivitat empresarial i la consciència social i construeixen un triple impacte econòmic, social i mediambiental. I és un bon dia per a reconèixer, també, les empreses que inclouen el català com a llengua de comunicació interna i externa, com a estratègia empresarial de fidelització amb els clients i com a compromís de bona pràctica de responsabilitat social i lingüística.